Мета: виховувати у дітей шанобливе ставлення до матері; чуйне, доброзичливе ставлення хлопчиків до дівчаток; розвивати здатність учнів до емоційного відчуття художнього слова; розкривати переваги добра над злом; сприяти розвитку творчих здібностей дітей; прищеплювати почуття колективізму, дружби, взаємодопомоги.
Хід свята

(Звучить музика Е.Гріга "Ранок")
1-й учень:
Земля зітхає ледве чутно
І прокидається від сну…
І березень дарує чудо,
Розпочинаючи весну.
2-й учень:
Це чудо – в усмішках чарівних,
У морі квітів навкруги.
Ми вас вітаємо, царівни !
Найкращі, милі, дорогі
3-й учень:
Дорогі жінки, дівчата!
Найрідніші і красиві!
Кращого немає свята,
Аніж те, що прийшло нині!
4-й учень:
Це для вас сніги розтали,
Це для вас прийшла весна!
Ви собою полонили
Наші душі і серця!
5-й учень:
Посміхніться! Тане сніг,
Щастя падає до ніг!
Нині Ваш Весняний день –
Сонця, квітів і пісень!
6-й учень:
Як починається весна?
Авжеж – жіночим святом!
Для вас звучить ця чарівна
Мелодія крилата!
(Діти співають пісню «Сонячні краплини»)
Пісня «Сонячні краплини», муз. С.Сосніна, сл. І.Вахрушевої
В березні бурульки плакали,
Розтікалися краплинами,
Їх блакитні слізки танули
І ставали таловинами.
Приспів:
Дінь-дон, дінь-дон, дінь-дон.
Дінь-дон, дінь-дон, дінь-дон.
Дінь-дон, дінь-дон, дінь-дон.
Дінь-дон, дінь-дон.
Посміхалось тепле сонечко.
І, замріявшись про літечко,
простягла йому долонечки
голуба маленька квіточка.
Приспів:
І дзвенять бурульки високо
під промінням сонячним ясним,
і співають краплі пісеньку
нашим мамам,сонцю і весні.
Приспів:    
7-й учень:
Чого хоче мама? – Уваги, любові.
Щоб рідні були і щасливі, й здорові.
Тепло дарувати своїм діточкам.
Всміхатися сонцю, весні, квіточкам.
Вона хоче злагоди й миру у світі.
А ще вона хоче кохати й творити.
8-й учень:
Що бачить мама крізь серпанок сну?
Квітучу, сонячну і лагідну красу,
Свою родину, друзів, рідний дім,
Гармонію і затишок у нім.
Ще бачить мама крізь серпанок сну
Щасливу і усміхнену весну.
9-й учень:
І я люблю весну, люблю тепло,
Духмяний аромат пори цвітіння!
Здається, що ніяке в світі зло
Не пустить в час такий свого коріння .
Окрилена душа така легка!
А скільки в ній надій і планів скільки!
І навіть грім ніскільки не ляка
І дощик не засмучує ніскільки .
10-й учень:
Ми готували вам сюрприз
Старанно і завзято,
І щиро вдячні вам за те,
що ви прийшли на свято!
11-й учень::
Спасибі вам за те, що ви
веселі і привітні!
Спасибі вам за те, що ви …
Ви просто є на світі!
12-й учень::
Відкладіть усі ви справи,
Балачки, пусті забави.
Зручно сядьте ви, будь ласка,
Бо прийшла у гості казка!
Інсценізація казки «Вкрадене Восьме Березня»
(сюжет казки написаний самими учнями)
(Виходить Ведучий, оглядає сцену, поправляє реквізит і декорації, гортає сценарій, шукає поглядом Афішу, яка запізнюється)
Музична заставка. (звучить запис пісні «Стать волшебником хочу» - «Песня скептика»)
Ведучий:
Час вже й казку розпочати.
Де ж Афіша?.. Ось вона!
(З’являється Афіша)
Де ти бродиш? Вже початок!
Ти ж у нас тут головна!
Афіша:
Головна?! Ти що, смієшся?
В цій картонці? Ну й вбрання!
Краще б я була принцеса …
Ведучий:
Не бурчи! Це ж не щодня.
Головне – не ця картонка,
Не вбрання. А саме – роль!
Роль, якій позаздрить кожен!
Афіша:
Так?! Скажи ще: сам король!
Ведучий:
Досить! Починай, Афішо!
Оголошуй, вже пора!
Афіша:
Починається вистава «Казка нашого двора».
Ведучий:
В одному невеличкому містечку на одній із вулиць жили дві подружки – Ганнуся та Катруся
(Виходять Катруся та Ганнуся)
Ганнуся: (показуючи на Катрусю, розповідає про неї)
Катруся любила читати казки.
У неї і в ліжку лежали книжки.
Катруся: (показуючи на Ганнусю, розповідає про неї)
Частенько й Ганнуся читала до ночі,
Аж поки самі не злипалися очі.
Ведучий:
І ось одного разу, коли вдома не залишилося жодної непрочитаної  дитячої книжки, дівчата вирішили відвідати бібліотеку.
Ганнуся:
Катрусю, а давай візьмемо книжку про вкрадене 8 Березня!
Катруся:
А що, непогана ідея! Кажуть, це дуже цікава казка. Оленка, сусідка наша, її читала. Розказувала, що просто у захваті від цієї книги. Захоплює з першої сторінки так, що просто неможливо відірватися.
Ведучий:
Дівчатка взяли книжечку та пішли до Катрусі. Минув час, і вони дочитали казку до кінця.
(Зміна декорацій. Дівчатка під враженням від прочитаної книги. Вони не вірять в існування всіляких фей і чаклунів і скептично обговорюють сюжет казки)
Ганнуся: (декламуючи уривки з прочитаної казки)
Там в замку злий Чаклун живе!
І в підземеллі він тримає
Прекрасну фею ….
(скептично) Я ридаю …
В житті такого не буває!
Катруся:
Звичайно, ні. Це ж просто казка.
(З’являється Чаклун)
Чаклун:
Ха! Не буває?! Що ж … будь ласка!
Вам це так просто не мине!
Ви ще згадаєте мене!
Як тут зібралось вас багато!
Ну і влаштую я вам «свято»!
(Дівчатка не помічають Чаклуна)
Катруся:
Вже 8 березня на носі,
Вже подарунки хлопці зносять,
Ганнуся:
Проносять непомітно в клас
Щоб потім привітати нас!
(хихикають).
Катруся:
Ага! Сюрприз якийсь готують.
Цікаво, що ж нам подарують?
Ганнуся:
Оце б у феї запитати!
Ну, у тієї, що за ґрати
укинув в книжці Чарівник ….
Катруся: (зітхає)
Їх не існує ….
Чаклун: (здалеку спостерігаючи за дівчатами, говорить сам до себе)
Я не зник!
Ви звали Фею? Ось вам Фея! (чаклує).
Ну й буде клопоту вам з нею!
Дурні дівчиська! Ну й народ!
Ну що ж! Цікавих вам пригод! (знову чаклує)
(Під музику з’являється Фея: 8 Березня)
Фея:
Я дуже рада привітати
Усіх, хто є на вашім святі!
Хай усмішки дарує сонце,
Хай радість загляда в віконце.
І щира дружба повсякчас
Хай зміцнює ваш гарний клас!
Катруся:
А Ви, шановна, хто? Не знаєм …
Фея:
Я – Фея.
Дівчата (разом)
Хто???
Ганнуся: (категорично)
Ніяких фей не-ма-є!!!
Фея: (посміхаючись)
А ось і є!
Ви ж мене кликали!
(звертається до Ганнусі)
Так, серденько моє?
Ганнуся: (збентежено)
Ну… ми хотіли ….
Фея: (з цікавістю)
Що?
Катруся: (шанобливо вклоняючись, а далі говорить напівпошепки)
Чи не могли б ви по-секрету нам сказати,
Що будуть хлопці нам на свято дарувати?
Фея: (похитуючи головою)
Оце і все?
Проста цікавість! І заради неї
Вам необхідно було викликати фею?
(звертається до Ганнусі)
Тобі, Ганнусю, подарують …. (шепоче на вушко),
Тобі це справді треба було знати?
(звертається до Катрусі)
Катруся матиме у подарунок ….(теж шепоче на вушко дівчинці)
Шкода лише: тепер не буде вам сюрпризу…
Чаклун: (злорадно)
О, ні! Сюрприз я вам організую!
Не буде у вас свята! ГАРАНТУЮ!!!
(чаклує)
Фея: (обмахує себе віялом)
Ой …. Щось мені недобре ….
Геть несила….
Щось ніби забирає в мене сили…
(віддаляється)
Куди це я? О, ні! невже за ґрати знову???
Що трапилось? Було ж все так чудово!
(Чаклун забирає Фею і вони зникають)
Ганнуся:
Стривайте-но…. Стривайте! Ви … куди?
Катруся:
Щось тут не те … бодай не трапилось біди!
І хто такий – цей дивний чоловік?
Ганнуся: (здивовано)
Поцупив Фею й разом з нею зник!!!
Катруся:
Здається, злий Чаклун таки існує …
Ганнуся: (знову скептично)
Ага! І від нудьги,мабуть, на фей полює! (сміється)
Катруся:
Не смішно зовсім!
Ганнуся:
Я і не сміюся. (А сама пирскає від сміху.)
Катруся:
А що ж ти зараз робиш? Ну, Ганнусю!!!
Ти ж бачила: Чаклун забрав святкову Фею!
А свято не відбудеться без неї!
Ганнуся:
Що, справді? ЇЇ треба врятувати!
Та тільки хто зна, де її шукати ….
Катруся:
Чаклун: забув магічну кулю тут! Дивись!
Вона й підкаже нам, куди Чаклун і Фея подались!
(Дівчата заглядають у магічну кулю, оживають Дерева.)
Дерево 1:
О, ні! Туди не можна!
Дерево 2:
НЕБЕЗПЕЧНО!!!!
Дерево 1:
В країну страху? Дітям?!
Дуже недоречно!!!
Дерево 2:
Там злий Чаклун охороняє Фею!
Дерево 1:
І вам нізащо не дістатися до неї!
Ганнуся:
Що за скигління?! Що ви хочете сказати?
Що свято доведеться відміняти?
Катруся:
Нізащо! Ні! Чаклун нам не страшний!
Вперед! На пошуки!
Ганнуся:
На пошуки! Мерщій!
Дерево 2:
Стривайте! Ви ж не знаєте дороги!
Дерево 1:
Даремно лиш збиватимете ноги!
Дерево 2:
Візьміть листочок цей! Він заведе!
Дерево 1:
І вам покаже у дорозі, що та де.
(Дівчатка беруть листочок з Дерева).
Дерево 2:
І пам’ятайте, люба дітвора,
Що йти потрібно лиш Дорогою Добра!
Дівчата Спасибі вам!
Дерева:
Удачі! (поблажливо) Дітвора!
Катруся:
Запам’ятала?     
Ганнуся:
Так!
Дівчата: (разом)
ДОРОГОЮ ДОБРА!
(Дівчата вирушають на пошуки Феї, клас співає пісню «Дорога добра»)
Пісня «Дорога добра»    
Спроси у жизни строгой
Какой идти дорогой,
Куда по свету белому
Отправиться с утра.
Иди за солнцем следом,
Хоть этот путь неведом,
Иди, мой друг, всегда иди
Дорогою добра.    

Забудь свои заботы,
Падения и взлёты,
Не хнычь, когда судьба себя
Ведёт не как сестра.
Но если с другом худо,
Не уповай на чудо,
Спеши к нему, всегда веди
Дорогою добра.

Ах, сколько будет разных
Сомнений и соблазнов,
Не забывай, что эта жизнь,
Не детская игра.
Ты прочь гони соблазны,
Усвой закон негласный,
Иди, мой друг, всегда иди
Дорогою добра.

Спроси у жизни строгой
Какой идти дорогой,
Куда по свету белому
Отправиться с утра.

Ты прочь гони соблазны,
Усвой закон негласный,
Иди, мой друг, всегда иди
Дорогою добра.
(Зміна декорацій. Дівчата дійшли до замку Чаклуна. Дорогу їм перегородили Охоронці)
Охоронець 1:
Ану стояти! Йти ніхто не сміє!
Ганнуся: (змахнула листочком перед носом Охоронця)
Ніхто-ніхто?
Охоронець 1: (подобрішав, знітився)
Ну… той пройде лиш, хто зуміє
Розшифрувати загадковий код!
Катруся:
Розшифрувати?! Дивний ви народ!
Охоронець 2:
Ви маєте негайно відгадати,
Що можуть ці три букви означати!
(показує дівчатам букви ФВБ)
Ганнуся: (до Катрусі)
Давай подумаємо:
Ми прийшли шукати Фею!
Отже, розгадка, певно буде
Теж - про неї!
Катруся:
Звичайно! Ці три букви ФВБ
На думку не наштовхують тебе?
Ганнуся:
Я здогадалась! ФВБ - означає (дівчата вигукують разом)
Фея: Восьмого Березня!
Охоронець 1:
Так! Це вірна відповідь! Ви можете пройти.
Але я мушу вас застерегти:
Чаклун:
вам Фею не віддасть «за так»,
Складні завдання він придумувать мастак!
Катруся:
Оце злякали! У нас – розумний клас.
Завдання ваше виконаєм враз!
(З’являється Чаклун, він веде Фею 8 Березня)
Чаклун:
Які сміливі! Що ж! Тоді без зайвого вагання
Шукайте відповіді на мої питання!
Якщо зумієте без помилок відповідати,
Віддам вам Фею і дозволю святкувати.